I oldtidens Egypt, før faraoenes tid,
forteller legenden om kong Memtep som avtalte med Anubis,
underverdenens hersker,
at han skulle skape et forhekset sverd så mektig
at den som hadde det, kunne herske over verden.
Sverdet fikk kraft fra å ta sjelene til sine fiender,
og var smidd i helvetesilden
av underverdenens herre
som gav dette sverdet sitt eget navn:
Anubis' hoggtann.
Navnene til de drept av sverdet
ble for alltid innskrevet i Sjelenes bok,
der de forble fanget i all evighet,
dømt til evigvarende mørke.
Men om ondskap kan skapes så lett i en brennende smie,
må det finnes en måte å ødelegge sverdet
og frigjøre sjelene på.
Disse hieroglyfene er urgamle.
- Det ser ut til at de er fra... - Mesopotamia.
Sumerisk.
Hva betyr det, prestinne?
Her ligger skatten du søker.
Kong Memtep?
Før du plyndrer antikvitetene i dette gravkammeret, må du vite
at å slippe løs ondskapen som en gang var, kommer til å koste dyrt.
Makt blir ikke gitt, prestinne.
Den må tas.
Anubis' hoggtann, glemt av tiden.
Men tidene har ikke sløvet deg, har de vel?
Nebserek rykket fremover og herjet de ufruktbare jordene
med Anubis' hoggtann i sin makt.
Ved hjelp av sverdets mørke magi
erobret han fiendene og samlet en mektig sjakalhær
som han erklærte seg til gudekonge over.
Vi skal rense dette landet!
Med død og ild!
Men én fiende unnslapp ham:
Den siste akkadieren,
enearving til den store, frie stammen
som ødela folket hans i en krig som ble kjempet for lenge siden.
Nebserek var merket av hevn og ble besatt av å finne fienden sin.
Få fuglen din til å finne Skorpionkongen, prestinne.
Gudene vil gi deg din hevn når tiden er inne.
Hevnens tid er nå.
Send fuglen.
Men noen sovende kjemper bør ikke vekkes.
Den er vakker.
Nei, den er sterk.
Det er det som teller.
Med denne kan du høste vinterhveten,
sanke sommerkornet,
mate familien og buskapen.
Ikke mye igjen i verden du kan ha tillit til,
annet enn metall som er smidd og formet.
Denne kan du stole på.
Når skal du lage et sverd?
Ferdig med sverd.
Jeg kunne lære å bruke et og bli en stor kriger.
Abel?
Hør på meg, Abel.
Å være kriger er ikke som du tror.
Å bruke et sverd i krig er en tung byrde.
Ingen prester eller guder kan redde deg fra kampens brutalitet.
Forstår du?
Abel!
Gå til faren din.
Kom igjen!
Jeg søker Skorpionkongen.
Vi har ingen konge her.
Han kaller seg Mathayus.
Vi kjenner ikke til en slik mann.
Brenn alt og finn ham.
Vær så snill! Vi er bare bønd...
Drep ham først.
Nei!
Vær så snill!
Knel, insekt!
Hvor er Mathayus?
Jeg er her.
Gå!
Trekk!
- Nei! Kom tilbake! - Mathayus!
- Nei! Mathayus! - Har deg!
Nei!
Vær så snill!
La gutten gå.
Ikke ett skritt til.
Greit.
Spar gutten, ta meg.
Jeg tar begge.
Nei!
Nei.
Abel.
Her. Drikk dette.
Hva er det?
Medisin blandet med middagsblomst mot smerten.
Vær så god.
Du trenger mat.
Skorpionkongen rømte.
Knel når du snakker til meg.
- Rømte? - Ja.
Han fikk hjelp, min gudekonge.
Jeg trenger sjelen hans.
Du har...
Nei.
Jeg får kun hevn når jeg stikker dette bladet i hjertet hans.
Finn denne akkadieren!
Dekk deg til.
Hvor gravde du opp det?
Gravhaug. Mannen som brukte det, trengte det ikke lenger.
Jeg er Tala, kriger av Nubia.
Hva vil du ha av meg?
En legendarisk konge som lever igjen.
Jeg er bare en smed.
Smed?
Er det historien din?
Hvordan ble en legendarisk Skorpionkonge,
den siste av akkadierne, halvgud,
til en smed?
Sivilisasjonen ble for usivilisert for meg.
Jeg har lett etter deg lenge.
Navnet ditt inspirerer.
Det er et krigsrop.
Folket mitt trenger en helt for å bringe fred, en krigshelt.
Som jeg sa, du har feil mann.
Faren min var Balthazar, konge av Nubia.
Balthazar?
Han levde godt,
men ikke lenge nok.
Trist at han er borte.
Faren min sa at dere to var tett sammenknyttet,
at om Nubia trengte en alliert,
ville Skorpionkongen ri fra øst med hæren sin og kjempe med oss.
Jeg har ingen hær.
Du har styrken din, og du har meg.
En prinsesse?
En kriger.
Vet du at krigsherren Nebserek herjer i Egypt
med hordene sine, tar slaver, brenner?
Han har et forhekset sverd, Anubis' hoggtann.
Ingen kan beseire ham mens han har det.
Men legenden beskriver en måte å beseire sverdet på.
Hemmeligheten er i Sjelenes bok.
Det er en skjult tekst, og jeg vet hvor den finnes.
Høres ut som en nattahistorie.
Nebserek marsjerer inn i Nubia, mot folket mitt.
Med Sjelenes bok kan vi stanse ham.
Du er på søken?
Ja.
Lykke til.
Du blir med meg!
Jeg søker ikke.
Hvorfor ikke?
De er alltid tusen ganger vanskeligere enn du tror,
og ikke alle kommer levende tilbake.
Sjakalen er symbolet til Nebserek.
Vi har en felles fiende.
Hjelp meg med å finne Sjelenes bok,
så hjelper jeg deg å drepe eieren av dolken.
Jeg tar begge.
Nei!
Du ble født som kriger.
Det er din skjebne å kjempe for de mindre heldige sjelene.
Om du seirer eller ikke, blir jeg ved din side.
Jeg bønnfaller deg, husk hvem du er.
Denne mannen du søker, Skorpionkongen,
reiser med en nubier.
Og de er nær.
Nær hva?
Legenden forteller om en portal i Den 13. månens dal,
der det sies at Sjelenes bok hviler,
skjult fra menneskeheten.
Den som har Sjelenes bok,
har makten til å ødelegge Anubis' hoggtann.
Denne sanden har blitt gjennomsøkt av mange hender i mange år.
Gjennomsøkt, ja, men ikke av Skorpionkongen.
Vi burde dra rundt.
Den 13. månens dal er en halv dags ridetur unna.
Å dra rundt den er en dags omvei.
- Du vil ikke inn dit. - Jeg må.
- Vi kan ikke komme for sent. - Til hva?
Den siste dagen i denne månesyklusen.
Månen kan vente.
Jeg har ventet 56 måneder på denne oppgangen.
Hvorfor stanser vi her, smed?
- Legg fra deg våpnene. - Det er ingen her.
Jo, det er det. Slipp våpnene nå!
Tilgi henne. Hun ser ikke!
Hvem snakker du til?
De svarte pilene.
De prøvde ikke å treffe oss. Om de gjorde det, hadde vi vært døde.
Sa vi burde gått rundt.
Dere er på vår hellige grunn,
og for dette må dere dø.
Vi mente ikke å fornærme.
Territoriet er merket.
Dere valgte å ignorere advarselen.
Hvordan ble kvinne, veldig vakker kvinne,
innblandet med hard mann som dette, si meg?
Han er smeden til faren min.
En smed og en avlshoppe.
Han liker deg.
Kan du lage mat? Lage mat?
Kan du lage mat?
Jeg er en nubisk kriger.
Ja, jeg kan lage mat.
Jeg gir deg to villsvin
og fem amforaer med granateplevin for henne.
Ja?
Fem villsvin og ti amforaer.
Nei!
Jeg trodde du skulle drepe ham.
Det skal jeg.
Men etterpå
tar jeg deg til eie.
Gir ham til ødemarken.
Vi skåler for døden hans med vinen min.
- Nei? - Jeg er ikke til salgs.
Og jeg er ikke en avlshoppe.
Uruk!
Sjamanen sier at du er fra Landet i øst.
Du kalles Skorpionkongen.
- Bare en smed. - Det var det jeg sa.
Du er veldig liten til legendarisk kriger å være.
Så hvordan vil du ha det? Jeg kan splitte skallen din med øks
og stikke den på en stake. Du kan brenne på et bål.
Eller jeg kan binde deg til en stump
og la gribbene og insektene få deg.
Hva heter du, kriger?
Jeg er Uruk, sønn av Kali, leder av De svarte pilene
og Sandfolket.
Høvding Uruk,
er ikke folket ditt jegere?
Gi meg samme sjanse til å leve som ethvert dyr.
Du er ikke et dyr. Du er en mann.
Ja. Jeg blør rødt som deg.
Og som deg vil jeg heller dø til fots enn på knærne.
Jeg sender bare fire menn for å drepe deg.
Best du sender fem.
Når denne jakten er over
og jeg fortsatt lever,
lar du meg beholde jenta og vi rir fritt.
Avtale.
Hva sa jeg om søkener?
Når du når den pilen,
begynner vi jakten.
Løp fort, smed, ellers dør du sakte.
Løp!
Uruk!
Slipp den!
Du er en verdig motstander, akkadier.
Du kunne ha drept meg og mine menn, og vi ville ha drept deg.
Men du valgte nåde.
Det er ingen nåde for dem som ikke viser nåde.
Fem griser og litt vin?
Er det alt jeg er verdt i det enkle sinnet ditt?
Du har aldri smakt granateplevin.
Der er den, Den 13. månens dal.
Fortell meg om Sjelenes bok.
Det sies at den voktes av Skriftrullenes tempel.
Man kan bare gå inn under en blå måne.
Én gang hvert tredje år i månesyklusen.
Det er i kveld.
Hvordan vet du alt dette?
Familien min har voktet denne boken siden før faraoene.
Den har gått i arv fra generasjon til generasjon.
Ingen har vært der eller sett boken fordi de ikke trengte den før nå.
Før han døde, gav faren min meg ansvaret for dette formynderskapet.
Skjebnen gav ham ikke tid til å fortelle meg mye om boka.
Og du er sikker på at den er der nede?
Profetien sier den er det.
Så vi skal bare ri ned dit, gå gjennom døra,
og de gir deg boka?
Det er ikke akkurat en dør.
Det er mer som en port.
Ser ikke ut som et Skriftrullenes tempel.
Det er i urgammel skrift.
"Den som gjentar formen sin."
Sumerisk.
Ikke så annerledes enn språket jeg lærte som gutt.
Månen gjentar formen sin hver 30. dag.
Den blå månen gjentar formen sin hvert tredje år etter sommersolverv.
Vi fant det.
Vi fant en steinportal midt i ødemarka
som ikke går noen steder.
Vi må skynde oss, det blir mørkt snart.
Vi kan ikke gå glipp av måneoppgangen.
Hva står det på skriftrullen din?
"Når du har passert månesteinsterskelen,
"ta 400 steg såvidt øst for nord."
Denne veien!
Hva nå?
Ikke stress meg. Det er første gang jeg gjør dette.
Månen står opp.
Kom igjen, smed.
Linsene må tilpasses et chiffer.
- En kombinasjon. - Hva er den?
Jeg leter.
"Den som gjentar formen sin."
Det er chifferet!
"Den som gjentar formen sin."
Det er det som står på portalen.
Kom. Den er ikke åpen lenge.
Hva er det?
Kvikksølv. Naturens beskyttelse mot ondskap.
Jeg hater søkener.
Denne veien, smed.
Si at du vet hvordan denne magiske boken ser ut.
Den kan være en skriftrull på pergament, skrevet i kodeksform,
kanskje en tome?
Kanskje en papyrusbok skrevet med brente bein.
Så du sier at du ikke aner det?
Det stemmer.
Drep inntrenger!
Au! Urettferdig!
Enkidu! Nok!
Disse menneskene åpnet portalen med en måneskriftrull.
De er ikke fiender.
De er bevæpnet!
En av dem angrep meg bakfra!
De mente sikkert ikke noe vondt.
Jeg er Tala, datter av Balthazar, kriger fra Nubia.
Vi har kommet etter Sjelenes bok.
Har dere?
Og du har med et udyr?
En barbar?
Du er akkadisk.
Hva er den tingen?
Jeg er ikke en ting!
- En golem. - Dumme menneske.
Enkidu er formet av leire, gitt liv av magi.
Faren min laget ham for å beskytte meg.
Jeg har ti menns styrke.
Kanskje 20.
Tipper du ikke ville solgt henne for fem griser og litt granateplevin.
Barbar.
Pent menneske.
Så dere vil ha Sjelenes bok?
Ja.
Folket mitt er i fare.
Vi må overvinne en krigsherre som fører hæren sin gjennom Egypt.
Han har et forhekset sverd.
Ingen kan beseire det.
Jeg har ingenting om hvordan man beseirer et forhekset sverd.
Men ifølge legenden er boken her.
Du må hjelpe oss. Vi har ikke mye tid.
Beklager.
Det er ikke noe her for dere.
Boken er her.
Jeg har mange skriftruller, akkadier.
Noen kodekser, noen tomer.
Jeg har lest dem alle, lært alle utenat,
men jeg har ikke én eneste bok.
Tala, hva sier skriftrullen din om Sjelenes bok?
I skriftrullen står det: "Sjelenes bok er skrevet på pergament av alabast.
"Den forbudte teksten avdekkes i månens blå lys."
"Pergament, av alabast.
"Den forbudte teksten
"avdekkes bare av månenes blå lys."
Enkidu!
Nei!
Det er
deg.
Du er Sjelenes bok.
Avdekker månelyset skriften?
Ja.
Den avdekkes under den tredje månen i en årstid med fire måner.
Sju ganger i den 19-årige metoniske syklusen.
Hva står det her?
Navn på dem som ble drept av et sverd Anubis smidde i underverdenen.
Vet du hvem de er?
Ja.
Med hver sjel sverdet tar,
hører jeg hylene deres,
ser ansiktene.
Noen skjebner er verre enn døden.
Jeg har ingen krangel med deg, høvding Uruk.
Jeg leter etter Sjelenes bok i Den 13. månens dal.
Sjakalmagene deres er aldri fulle, er de vel?
Kong Nebserek tredobler det akkadieren betalte for å slippe gjennom.
Han betalte med mot og respekt.
La oss slippe gjennom, så sparer vi deg.
Kjemp imot, og jeg knuser deg.
Vi er Sandfolket.
Sand kan ikke knuses.
Det kan kun endre form.
Du skal betale for det.
Det var yndlingsbordet mitt.
Det var det eneste bordet mitt.
Da burde du ikke ødelagt det.
Usle menneske.
Faren min var en mektig sumerisk trollmann.
Han tok meg med hit før jeg kunne gå.
Han sa veldig lite om forbannelsen min.
Vet du ikke hvordan du beseirer forbannelsen?
Sverdet ble funnet i kong Memteps gravkammer under byen Amonesh.
Deres søken må føre dere dit.
Hemmeligheten er i kong Memteps gravkammer.
Greit nok.
Vi drar til Amonesh og bryter denne forbannelsen.
Første befaling! Hold Amina her for alltid.
Jeg hater dette usle mennesket.
Det er en handelsrute som fører til byen Akaba.
Det er en havn der.
Du kan leie en båt og krysse sjøen til Amonesh.
Amina liker ham.
- Dette livet... - Han er stygg.
...må være en tung byrde.
Jeg har unngått smerten til de som lever.
Og gledene?
Ja.
Det er mer en byrde enn en velsignelse.
Han har muskler, men jeg kjemper mot muskler...
Bli med oss ut i verden.
Det er ikke noe jeg hadde likt mer enn å se din verden gjennom mine øyne.
En mann av usselt kjøtt.
Men jeg er redd det er umulig.
Og om jeg kan gjøre det mulig?
Han har muskler, men jeg kjemper mot muskler.
Jeg tror jeg fant en kortere vei...
Ingen flamme!
- Ingen flamme! - Slukk den!
Den er borte. Ikke vær redd, Enkidu.
Ikke vær redd.
- Flammen borte? - Ja.
- Jeg glemte å si det til dem. - Og jeg er fortsatt her?
Ro deg ned, Enkidu.
- Jeg hater ild. - Enkidu orker ikke ild,
- ikke engang en liten flamme. - Jeg hater det.
Ild. Jeg hater det.
Det er greit.
Dumme mennesker!
De er for langt foran oss. Vi må skille lag.
Det er bare to veier ut av den dalen,
og vi stenger av begge.
Ri Silkeveien til der sanddynene møter sjøen.
Vi har ridd hele natten. Mennene og hestene trenger hvile.
Dere skal ri til hestenes hjerter slutter å slå i brystene deres,
og deretter går dere til fots,
kryper om dere må,
til jeg får det jeg kom etter.
Enkidu?
Hva vil du, barbar?
Vise deg noe.
Jeg har sett denne tunnelen mange ganger.
Jeg liker ikke denne tunnelen. Jeg har aldri likt tunneler.
Det er mørkt. Jeg liker ikke tunneler...
Nei!
Nei! Ingen ild!
Amina!
Vi må gå! Det varer ikke lenge.
Amina!
Ikke dra! Ikke gå!
Vi rir!
Hestene er uthvilt, og vi må holde oss i bevegelse.
Ett minutt til?
Sjøen er vakker.
Jeg hører stemmene som hvisker fra urgamle strender.
Jeg kan smake saltet.
Jeg håper Enkidu klarer seg uten meg.
Vi har aldri vært uten hverandre.
Hvordan kan en slik skapning være livredd for ild?
Enkidu er leire.
Ild kan gjøre ham til stein.
Du er en uventet overraskelse, akkadier.
Det er du også... Amina.
Stans akkadieren!
Jeg tar de to til høyre.
- Det gir meg sju til venstre. - Nettopp.
Du har en bok mesteren min vil ha.
Jeg leser ikke bøker.
Gi meg den, akkadier, så gir jeg mitt ord
på at jeg ikke slakter og kløyver deg.
Jeg vil gi deg en død verdig en Skorpionkonge.
Jeg har avvist det samme tilbudet mange ganger før.
Men du er én.
Vi er mange.
Vi er to.
Kvinnen?
Kvinnen!
Greit. Jeg tar de tre til høyre.
Greit nok.
Tala! Få Amina vekk herfra!
Amina!
Jeg skal knuse deg!
Bra gjort, Skorpionkonge.
Enkidu, nei!
De er bare hester. Vi skader dem ikke.
Akkadieren, han stjal deg.
Ingen stjal meg. Jeg dro.
Du har bare to befalinger nå.
Beskytt meg og adlyd meg.
Ikke som i bøkene dine,
er det vel?
Jeg liker ham ikke.
- Akaba. - En by.
Så mange mennesker.
Hvordan leier vi en båt til å krysse sjøen?
Vi selger hestene.
Fersk fisk!
Ikke snakk med noen. Vi er ikke her for å sladre.
Jeg vil ikke snakke med de fremmede menneskene,
jeg kjenner dem ikke og har ingenting å si.
Du. Ikke snakk.
Jeg liker å snakke.
Enkidu, nei!
Din skitne skapning! Fjertet du?
Selg hestene, dra til havna, lei en båt, kryss sjøen til Amonesh.
Jeg møter deg ved gravkammeret.
Skorpionkonge!
Har lett etter deg.
Her er jeg.
Enkidu, ta Amina. Jeg møter deg ved havnen. Den veien.
Ta ham!
Jeg vil ha ham levende!
Stans!
- Du skal blø! - Og du skal dø.
Kom deg på!
Hopp, smed!
Hopp!
Er du med?
Jeg ba deg bli hos Amina!
Og jeg måtte redde livet ditt!
Igjen!
Menn!
Tarqa!
Kong Tarqa.
Sønn av Balthazar. Konge av Nubia.
Er kongen av Nubia broren din?
Ja.
Tarqa.
Sønn av Balthazar, kongekrigeren?
Han døde mens han kjempet for folket sitt
med ære og verdighet.
La meg ta denne byrden for deg,
for du har mye å utføre på denne søkenen.
Jeg er Nubias eneste arving, smed.
Jeg er en dronning uten kongedømme.
Nå kjenner jeg smerten din.
Jeg kondolerer.
Men valget ditt er lett.
Du kan fortsette å kjempe, hevne broren din og folket ditt,
og kanskje du dør.
Eller du kan snu nå,
skape deg et nytt liv.
Men når du forlater vår verden, om mange år,
og forteller om livet ditt her,
hvilken fortelling vil du at historien skal huske?
Var det dette du mente med søkener?
Så du er den berømte Skorpionkongen?
En jeg pleide å være.
Men én dag kan du få igjen kongedømmet ditt, bygge det på nytt.
Det er ikke noe igjen av kongedømmet mitt.
Du så noen du ville drepe i Akaba.
Og ved å drepe den personen ville du sannsynligvis blitt drept.
Ja.
Hun drepte noen jeg var glad i.
Det finnes mange historier om hevn.
Det er ære i å ta igjen.
Den tapte byen Amonesh.
Enkidu, du må vente på oss her.
Jeg kan ikke beskytte deg om jeg ikke er med deg,
og jeg kan ikke adlyde deg om jeg ikke hører deg.
Men vi må ha fakler der inne.
Ingen flammer!
Det finnes ingen annen måte.
Jeg kan ha en annen måte.
Men du må stole på meg.
Et gravkammer. Jeg hater gravkamre.
Ikke la ilden røre meg. Rører ilden meg?
Nei, den rører deg ikke.
Ja.
Kom, Enkidu.
Ingen ild!
Amina! Ikke tving meg.
Stans, det er greit.
- Det er greit. - Ja.
"Kong Memtep".
Denne inskripsjonen forteller bare om livet hans.
De som bygget gravkammeret, ville aldri hugget ut den hemmelige teksten
om hvordan Anubis' forbannelse kunne brytes
på veggene slik at plyndrere kunne tyde den.
Den ville vært skjult
eller gjemt i begravelsesartefaktene.
I sarkofagen?
Nei.
Det var der sverdet ble funnet.
Den ville vært adskilt.
Alt har blitt plyndret og stjålet.
Sfinksen.
Et idol fullt av hemmeligheter og mysterier.
Kunnskapens vokter.
Sfinksen dør for sannheten,
men dette er en androsfinks,
rasens hann,
kjent som sannhetens budbringer.
Åpne den.
Jeg gir den tilbake.
Nei!
Enkidu, jeg lover å gi den tilbake.
Gi den tilbake!
Det er en fortelling på sumerisk.
Ja.
Disse hieroglyfene sier at kong Memtep var beleiret av fiender på alle sider.
Han ropte ut til underverdenens konge,
som smidde et sverd for å stjele fiendens sjeler,
og ga kong Memtep uendelig styrke og makt.
Og kongen ble grusom i makten sin,
for han var forhekset
og plaget av skrikene til de torturerte sjelene.
Kong Memtep dro tilbake til Amonesh
der han så at hans kongelige konkubine hadde født et jentebarn.
Huden til datteren hans hadde navnene til dem sverdet hadde drept.
Anubis sa til kong Memtep
at den eneste måten å fjerne forbannelsen på
var å ødelegge Sjelenes bok med sverdet.
Det var gudens grusomme knep at for å redde seg selv
må kongen fjerne forbannelsen ved å drepe sin eneste datter.
Men en mektig trollmann reddet jenta,
tok henne med bort for alltid,
og kong Memtep ble gal av forbannelsen,
stakk sverdet inn i sitt eget hjerte,
og med det skrev han sitt eget navn inn i Sjelenes bok.
Kong Memtep var faren din.
Trollmannen jeg trodde var faren min, oppdro meg som sin egen.
Han ville beskytte meg.
Det er umulig. Det ville gjort deg...
Jeg har levd i århundrer,
og jeg kommer til å leve i utallige millennier til.
Anubis' forbannelse kan kun brytes ved å...
Jeg må ødelegges av sverdet.
Sjelenes bok må ødelegges og sjelene frigjøres.
Og jeg er Sjelenes bok.
Sjelenes bok, skjult i kroppen til en vakker kvinne.
Menn er enkle, er de ikke?
Skorpionkongen.
Jeg har dopet ham ned.
Dette er Skorpionkongen alle hvisker om.
Legender begynner alltid med hvisking.
Han ser ikke så imponerende ut i disse lenkene.
Før jeg tar hodet av skuldrene hans,
la oss se hvordan han slåss.
Si fra når han våkner.
Er du sikker på at dette er lurt?
Drep ham nå og få det overstått.
Han er allerede halvdød, prestinne.
Halvdøde menn er farlige, spesielt en slik mann.
Sjakalene vil se denne store krigeren drept i kamp.
Vi må slukke blodtørsten deres.
Han er svak og såret
og ingen sak for sverdet!
Nei!
Prinsesse Tala.
Jeg er dronningen din nå.
Er mennene klare til å kjempe?
Mennene vil kjempe, min dronning.
Hva er dette?
Sjelenes bok.
Skrevet på urgammelt pergament,
opplyst av aftensolens blå lys.
Så vakkert.
Så du trodde du kunne beseire meg
ved å ødelegge sverdet, og med det makten min?
Jeg ser du er en bok med egen vilje.
Øynene dine er fulle av avsky.
Brenn hurpa.
Reis deg, smed.
Bli Skorpionkongen igjen.
Vi holder avtalen
mellom underverdenens gud, Anubis,
og den som bærer dette sverdet,
vår gudekonge Nebserek.
Nebserek!
Her på denne hellige grunnen
samles vi ved offerilden
for å gi...
Husk hvem du er, Skorpionkonge,
halvgud, den siste akkadieren.
...skrevet i profetiene,
Sjelenes bok skal brenne og ved det bli ødelagt.
La ingen mann stå mot oss.
Jeg er én mann!
Men én kan stå mot mange
for en venn.
Senk sverdene, sjakaler.
Han er min!
Hvordan sov du, Skorpionkonge?
Jeg er bare en smed.
Jeg beundrer en mann som holder hodet hevet,
selv når han er i mindretall.
Tiden for messing er ikke her enda.
Enkidu, tiden er inne.
- Folket vil... - Jeg beskyttet ikke Amina.
Jeg sviktet henne.
Vi har ikke mislyktes.
- Ikke enda. - Han truer styret mitt.
Du står på mitt folks ruiner,
ødelagt for mange år siden av ditt akkadiske rike.
Vi ble tvunget til å leve som sjakaler,
måtte spise rester for å overleve.
Men én sjakal
var ikke villig til å luske unna
og bli gammel, utsultet og beseiret!
Jeg gravde dypt,
dypt ned i sanden, og fant den ene tingen
som kan gjenoppbygge et rike
regjert av en som spiser sjeler.
Med dette sverdet er jeg uovervinnelig!
Nebserek!
Du frykter ingen mann.
Jeg frykter ingen mann.
Jeg har tro på deg, Enkidu.
Vis meg hvem du er.
Det er din tur.
Det er ditt øyeblikk!
Amina trenger deg!
Slipp helvete løs når jeg befaler det.
Nebserek!
Nei!
Du må tro!
Jeg kan ikke brenne!
Du kan ikke brenne!
Riv det ned!
Amina! Jeg kommer!
Gi meg sjelen din, akkadier!
Aldri!
Enkidu!
Jeg kan ikke mislykkes.
Må ødelegge sverd!
- Jeg kan ikke... - Nei!
...mislykkes!
Amina!
Om jeg ikke kan få sjelen din, sender jeg deg til livet etter døden.
Nei, jeg skaper skjebnen min,
og du skal ikke drepe meg.
Men det gjør jeg!
Nei!
Bryt denne forbannelsen, Skorpionkonge.
Jeg vil ikke skade deg.
Ondskapen vil ikke hvile.
Den vil komme etter sverdet igjen og igjen.
Jeg er offeret som må gis
for å ødelegge sverdet og frigjøre sjelene.
Jeg er ikke redd.
Finnes det ingen annen måte?
Takk for at du viste meg verdenen din.
Farvel, Amina.
Historien vil fortelle om denne fryktløse krigeren
som aldri glemte skjebnen sin igjen.
Han hadde mange navn:
akkadier,
leiemorder,
smed
og Sjelenes frigjører.
Men navnet han gav seg selv, vil for alltid være skrevet
i tidenes sand,
Skorpionkongen Mathayus.